SUBTITRAREA-DACIAN
Poftim, aici e mâncare pentru două zile. Ne vedem mai târziu.
Ah, nu vreau să mănânc. Am o durere de dinți.
Ascultă, n-am timp de pierdut. Mă-ntorc mai târziu.
Ai grijă, poliția e mereu în alertă.
Nu-i bine să mergi în larg cu mâna goală.
- Vrei ? - Nu, nu...
Hei, lasă-mi lampa !
Sunt aici de trei zile. Înnebunesc.
Bine, poftim.
Acum ce-o să faci ?
Știi tu... Am să debarc.
Ești nebun ?
Vrei să te prindă și pe tine ?
Nu mai suport, durerea asta de dinți mă-nnebunește.
N-o să te-omoare.
Nu vreau să sfârșesc în celula asta.
Vreau să merg la țărm să mă-ngrijesc de măseaua asta.
Și dacă te prind ? N-o să-ți ia dintele...
Ci capul.
Nu-ți face griji.
E capul meu, nu al tău.
Mă duc la Napoli.
Dacă mergi la țărm, plătește-mă acum.
N-ai încredere-n mine ?
Nu, pentru că-i ușor să pleci...
Dar nu te mai poți întoarce fără documente.
Mai întâi dă-mi banii, apoi am să-ți dau valiza.
Ține-mi-o.
Hai aici... Ești o belea.
N-o să pleci arătând așa.
Hai, spală-te.
E-un săpun acolo.
Știi unde pot găsi un dentist ?
Oh, nu contează. Găsesc eu unul
Ai grijă !
Nu vorbi mult.
Scuzați-mă, știți unde pot găsi un dentist ?
Un dentist !
E cel mai bun. Am să-ți dau o bucată.
E-un săpun Palmolive.
- Scuzați-mă, nu sunt de-aici. - Vrei să mănânci ?
Imtra, avem pește proaspăt.
Nu, nu mâncare. Un dentist, am o durere de dinți.
Oh... Un Dentist ! Caută un dentist.
E francez.
E unul bun pe strada aia în piața Corbetta.
Pe Corbetta o să-i ia mult.
Mai bine să meargă la doctorul Benetti, pe strada Săo Bernadot.
E mai ieftin, îl cunosc
Taci, m-ai înțeles ? Știu ce vorbesc.
Ai încredere-n mine. Du-te direct înainte, apoi faci la stânga...
Apoi faci la dreapta. Vei găsi o firmă mare.
Nu poți greși.
- Săracul. Are o durere de dinți. - Da, știu.
Du-l pe domnul la doctorul Benetti, pe Săo Bernardo.
- Te va duce ea. - Mersi.
- Și eu vorbesc franceza. - Hmm...
Sunt din Nișă.
- E departe ? - Nu, e chiar acolo.
O s-ajungem în curând.
Durearea de dinți e ca și când ai fi îndrăgosti, așa-i ?
Da, uită-te la fata mea.
Domnule, vorbiți franceza, așa-i ? Vă fac o ofertă bună.
Uitați aici... Piele, am adus-o din Rodos.
Uitați, e tare... E tare.
E bună de făcut pantofi. Trebuie s-o vând în seara asta.
N-o pot lua la bord. Nu știu ce-să-mi facă căpitanul.
Pleacă, lasă-mă-n pace.
Te implor, îți fac o ofertă bună.
Cât o să-ți trebuiască...
Pleacă, nu vezi că are o durere de dinți ?
Aici e. La etajul al treilea.
- Hei, domnule... - Drace ! Lasă-mă-n pace !
Vrei să schimbi niște franci ?
Pot să-ți schimb.
Hmm ?
Deci...
- 1100 pentru 2000 de lire. - Cât ?
Ai grijă. Hei... Treci acolo.
Spune, cât ? 1100 pentru 2000 de lire, la cursul oficial.
- Oficial sau nu, n-am de-ales. - Poftim.
Păi, rămas bun, domnule. Ciao.
V-aștept aici.
Luați loc, vă rog.
Vă implor să vă grăbiți, mă doare foarte tare.
Nu sunteți din Genova, așa-i ?
Singurul lucru de care-mi pasă e durerea de dinți.
- Scuzați-mă. - Oh...
Deschideți gura, vă rog.
Va trebui s-o scoatem.
Dar mai întâi trebuie să sterilizez instrumentul.
Da... Mai întâi...
Fără anestezie, e 450 de lire... Altminteri, 800 de lire.
Uitați, lăsați naibii cloroformul...
Pentru că mă grăbesc. Am banii.
Aici ! Poftiți !
- Nu-i momentul potrivit. - Poftiți !
Îmi pare rău, dar sunt falși.
- Oh, la naiba ! - E obișnuit. Mai aveți una ?
Da, dar cred că-i sora ei.
Da, așa-i. Îmi pare rău.
Nu mă puteți lăsa inm starea asta...
- Am franci, dar sunt buni ? - Da, dar la cursul oficial !
I-ați pierdut ?
Vreți s-auziți niște vești bune ? Am fost tras pe sfoară.
Dar o să mi-o scoateți oricum... Și-acum.
Dar, domnule...
O să-mi petrec noapte într-un loc unde nu pot avea dureri de dinți.
- Nu-i bună nicăieri. - Mai ales în închisoare.
Cum ? Da, în închisoare. Hai, nu puteți spune nu.
Deci, fără anestezie.
Ar fi fost mai bine cu anestezie...
Ah, ce ușurare !
Și-acum, chiar mergeți la închisoare ?
Ah...
E mai bine când ai pe cineva așa !
Poftim. Pentru deseară.
Când veți simți durerea veți fi în închisoare.
Vă mulțumesc.
Now I can really eat.
- Îmi pare rău, dar prânzul... - N-am vrut să fie așa.
În închisoare o să vă dea de mâncare.
Oh... Sunteți foarte bun, domnule
Și țineți minte, nu mestecați prea mult pe partea stângă.
Deci... Adio și noroc.
- Ești tot aici ? - V-așteptam.
M-așteptai... Hmmm...
Îl știi pe omul acela care mi-a schimbat banii ?
Nu.
Mi-a furat portofelul și mi-a dat două bancnote false.
- Nu mai aveți niciun ban ? - Nu. Și-un dinte mai puțin.
Atunci mergeți la poliție.
E-o idee bună...
- Știi unde-i comisariatul ? - Da, e-n apropiere.
Mi-e foame.
Dar n-aveți bani, Ce-o să faceți ?
Trebuie să mănânc gratis.
Am ajuns.
Aici e comisariatul ?
Da, la primul etaj.
Mă duc sus, tu m-aștepți aici.
Sui n-o să mai aveți nevoie de mine ?
Nu, n-o să mai am.
La revedere, copilă. Spune-mi, cum te numești ?
Cecchina.
Și dv. ?
Pierre.
Frumos nume... Pierre.
- Original, hmm ? - Dar o să coborâți repede ?
Da, dar n-am să fiu singur.
Ei, acum du-te.La revedere.
Alo !
Alo ?
Bună dimineața.
Ce doriți ?
Păi, mă grăbesc. Vorbește careva franceza ?
- Cum ? - Pot vorbi cu cineva în franceză ?
Sunteți francez ?
Comisarul vorbește franceza.
Alo.
Pot vorbi cu orice ofițer.
Comisarul vine imediat. Trebuie s-așteptați.
E ocupat. Trebuie s-așteptați.
Alo.
Alo !
Intră.
Intră !
Mersi. Unde să pun astea ?
Aici.
E interogat.
Fără vin. Fără cuțit.
Bine.
Nici în Franța nu le place cuțitul.
- Francez ? - Hmm.
Lucrurile astea se lovesc de apetitul meu
A meu e gata să fie greu de oprit.
Vă place mâncarea italienească ?
Vă răspund mai târziu... Sau nu.
N-o să știți niciodată dacă-mi place mâncarea italienească.
Sunteți o gospodină bună ?
Cu experiență. Sunt în apropiere.
Nu, nu pentru mine. Pentru mine e ca și sfârșitul lumii.
Nu, restaurantul e-aici, la dreapta.
La naiba.
Conversația asta mi-a făcut foame.
Și dacă m-aș duce la restaurant ?
Nu mai am niciun ban, dar cui îi pasă ?
Cecchina ! Ce cauți aici ?
Du-te acasă, repede.
Du-te.
- Vezi ? Mi-ai făcut foame. - E-o plăcere.
Nu spune asta prea repede.
Bună dimineața, Marta.
Credeam c-am terminat. Știi ce greu a fost.
- Oh, uite cine-i aici... - Cecchina, au grijă ! Fugi !
Fugi !
Mersi. Fără tine ar fi fost prinsă.
- Cine-i ăla ? - Soțul meu.
- Se pare că n-o duceți prea bine. - Nu.
Păcat.
- Fructele, doamnă, vă rog. - Bine, le-aduc.
- Un pahar. - Da, aduc și asta.
E fiica mea. Vrea să mi-o ia, dar n-o să reușească.
- Ah, sunteți mama acelei copile ? - Da.
Acum s-a terminat. Totul a mers bine.
Deci, ce vreți ?
Ascultă...
Aveți un cotlet bun ?
Dacă fiecare ar avea propria afacere, ar fi mai bine pentru toată lumea.
Ușurel. Nu vreau scandal în localul meu.
- Da ce vrei. - Am să chem poliția.
Cheamă-i. Mi se rupe de poliție.
Și știi asta.
Ți-am spus că nu vreau să te mai văd.
După lege, ești încă soția mea.
Fie te-ntorci, fie o să găsesc o cale primesc înapoi pe Cecchina.
Nu.
N-o s-o mai vezi niciodată.
Muncesc zi și noapte ca fiica mea să nu mai aibă nevoie de tine.
Sunt bucuroasă să fac pe servitoarea. Chiar și pe sclava.
Dar nu vreau să știe cum am trăit.
Am tait în mizerie, în barul ăla.
Du-te. Pleacă.
Lasă-mă să muncesc. E mai bine pentru tine.
Ai dreptate. Sunt prea mulți oameni aici.
- Dar o să ne mai întâlnim... - Lașule !
Pleacă.
Pleacă înainte să-mi pierd firea.
Ține minte asta. Ai înțeles ?
Spune... Asta n-o să mă-mpiedice să mănânc, așa-i ?
- Ticălosule ! - Marta, Marta... Te cheamă cineva.
Vin imediat.
N-am terminat aici. Mai devreme sau mai târziu, am să-ți sparg fără.
Ce vorbe urâte !
Salut !
Pentru cei care n-au de mâncare. Pentru sărmani.
- Și deșertul când o să mi-l aduci ? - Imediat, doamnă.
- Ah, în sfârșit vorbim despre mâncare. - Scuză-mă.
Pentru cei care n-au de mâncare. Pentru sărmani.
Așa. Deci ?
- Am cerut un cotlet bun. - Cotlet ?
- Da. Am pierdut un dinte pentru asta. - Și n-ai venit în Italia doar pentru asta.
Tu de ce-ai venit ?
Oh, pentru lucruri frumoase, că muzică, de exemplu.
Hmm... Muzică, femeia...
Pentru cei care n-au de mâncare. Pentru sărmani.
- Oricum n-am bani. - Intenția-i de-ajuns.
Nici intenție n-am.
- Deci, un cotlet. - Azi n-avem carne, domnule.
- Spaghetti ? - Oh... Bine.
O Spaghetti.
- Și mult unt. - Bine.
Și jumătate de sticlă de vin.
Pentru cei care n-au de mâncare. Pentru sărmani.
- Băutura de-acolo... E... - Rachiu ?
Nu...
- "Mare". - Da, da..."Mare".
Vreau...
Adu două.
Două ?
- Oh, nu... Mersi. - De ce ? Potă nu pot... ?
Bine-nțeles.
Eram confuză.
- Acum adu-mi nota de plată. - Da.
Deci... O Spaghetti, un pește...
- Da. - Două băuturi, fructe... Și-o sticlă...
- Trei sticle. - Nu, două și jumătate.
- Ei bine, 1.250 de lire. - 250 ?
- Hmm, nu...1.250. - E la fel. Adu-l pe patronul tău.
- Îmi plătești mie. - Dar n-am bani.
Da, da. Asta-i.
Dar dacă n-ai bani, nu poți mânca într-un restaurant.
- Exact, de-aceea am chemat patronul. - Și dacă cheamă poliția ?
Până ajunge aici, nu se știe.
- Ai profitat de mine. - Arăt ca cineva care face asta ?
De ce-ai venit ?
Pentru că mi-a fost foame.
Pentru că cineva mi-a furat portofelul și mi-a dat bancnote false.
- Și poliția... - Bani falși, dă-mi să văd.
- Oh, sunt falși, nu-i nicio omdoiala. - Să vedem...
Dacă asta te-amuza.
Sunt buni.
- Nu-mi place jocul ăsta. - Oh...
Hei ! Hei !
- 1.250.. Un mare mâncau. - Da.
- Cât ? - 1.250.
Hum.
- Ce cauți aici ? - Pierre a mâncat ?
- Cine-i Pierre ? - Francezul, am fost ghidul lui.
- Despre ce vorbești ? - A fost jefuit.
- Și și-a extras un dinte. - Acum du-te la culcare... du-te.
Ciao, mama.
- Păstrează-i. - Serviciul e inclus, domnule.
Eu nu mai am nevoie.
- Sunt banii dv. - Ți-am spus, n-am nevoie.
O floare ?
- Poftim. - Mersi.
- Oh, nu, e prea mult. - Prea mult ?
Atunci flori pentru toată lumea... Începem de-aici.
Una pentru bucătăreasă... Una pentru domnisdoara, poftim.
- Pot s-o primesc, mama ? - Da.
- Ia-o. - Mersi, sunteți foarte amabil.
- Pentru patron. - Bărbații nu primesc flori.
- Și una pentru bunica. - Mersi.
Niciun mersi. Vreau ca toată lumea să fie frumoasă.
Dar e prea mult...
Asta-i înmormântarea mea.
- Stai, mai ia o băutură. - Noapte bună și nu vă faceți griji.
Când patronul îți oferă o batură, trebuie s-o accepți.
Nu-i niciun motiv să fii cătrănit.
- Nu, nu-i. - Atunci mai stai.
Bine.
Mulțumesc... Noapte bună.
Noroc. Noroc tuturor.
- Un buchet de flori ? - Nu.
Un buchet de flori pentru femeia pe care-o așteptați.
N-aștept nicio femeie.
Inc-un pahar.
- Nu. - Nu vă place ?
Nu, mersi. E de-ajuns.
- Sunteți slab la băutură, așa-i ? - A mai băut.
Pentr-o femeie cu-atatea probleme, nu păreți atât de tristă.
Oh, problemele, mă gândesc mâine la ele.
Grozavă idee.
Și dv., mâine ?
Cine știe ?
Vă-ntoarceți pe vapor ?
Da, pe vapor.
Unde mergeți ?
- Depinde. - De căpitan ?
- Nu, în călătoria asta eu comand. - Cred că vreau să știu mai mult.
- Are dreptate, mai bine beți. - Nu, mă amețesc.
- Sunt bătrân. - Ce spune ?
- De-aceea nu vrea să bea. - Haideți... Old...
Eu n-am avut niciodată probleme cu vârsta. Oricum, nu mi-au plăcut femeile mai tinere.
- Pot să plec ? - Da.
- Mulțumesc pentru vin. - Noapte bună.
Fiica mea e singură.
- Mă duc și eu. Mersi pentru vin. - Cu plăcere.
Marta ! Joana ! Ce-i asta ? Aveți două bancnote false. Ați înnebunit ?
- Am să vă dau afară pe-amândouă ! - Dă-ne ! E numai vina ta...
- ... Mereu te uiți la femei. - Eu ?
- Hmm... Dar se crede tânăr. - Taci, nu-ncepe...
Ba da. Dacă nu eram eu, am fi fost blestemați.
Ho.. Ho... Mi-ar place să te văd singur cu toți clienții.
Ah, să vedem.
- Nu fi supărat pe mine. - De ce ?
Nu te gândi la asta.
- Trebuie să plec. - Pleacă.
- La revedere, Pierre. - De unde-mi știi numele ?
- Mi-a spus Cecchina. - Oh ! La revedere, Marta.
- Îmi cunoști numele ? - Păi, că toți clienții.
Lasă-mă-n pace. Ticălosule !
- Curvă ! Curvă ! - Mamă !
Hei.. Ești nebun ?
Ai s-o rănești...
O să ai probleme în una din zilele astea.
- Acum pleacă. - N-am s-accept asta, ai să vezi.
Hai ! Pleacă.
- Vrei bătaie ? - Cum ? Pleacă !
Ți-a făcut rău ?
Vino, te-nsoțesc.
Când te căsătorești, lucrurile nu mai sunt la fel când se termină.
Cu el, a fost foarte rău.
Da, știu.
Suferim mult în viața asta, dar unii nu ne obișnuim.
Îl urăsc.
Dar de ce-ți spun ție asta ? N-am mai spus nimănui.
Uneori e bine să dai afară lucrurile din tine.
Sunt doar câteva ore de când te-am întâlnit, dar nu mă mai simt așa.
- Și tu ești nefericită ? - N-am fost fericită niciodată.
Și-n timpul ăsta nu te-ai dat bătută.
Dar acum nu-mi mai pasă... Muncesc.
Da. Munca grea te face să uiți.
Fă că ceilalți: Ci cât mai grea e ciata, prinzi mai mult curaj.
Și viața e grea mai ales azi...
Locul în care locuiesc, de exemplu, e totul o ruină.
- Războiul ? - Da.
Unii oameni nu pot face nimic. Alții reușesc să se ridice și-ncep iar.
Și viața continuă așa. Puțin câte puțin.
Dar începe întotdeauna de la zero.
E povestea vieților noastre.
Și dacă printr-o șansă reușești să trăiești, ești deja mort, pe dinăuntru.
Da... Așa-i.
Toți au probleme.
Ții minte când m-ai văzut la comisariat ? Mă gândeam să mă sinucid.
De ce ?
- Nu mă-ntreba. - Nu vreau să știu.
Te-asigur că nu mă uit mai departe de nasul meu.
- Și ce vezi ? - Timp pentru mâncat, timp pentru dormit...
Zilele care trec, una după alta. Fiica mea crește.
Și te-ntrebi dac-o să găsești un bărbat bun.Ai să găsești.
E unul pentru fiecare femeie.
- Locul tău e departe ? - Nu, e-n apropiere.
Ai lăsat pe cineva în France ?
Fiica mea încă nu s-a culcat.
- Ăsta-i locul tău ? - Da.
- Nu-i acorda atenție. - Nu, nu-n noaptea asta.
- Ești bine, Cecchina ? - Știi ce oră e ?
- Unde-ai fost ? - Am făcut o plimbare.
- Singură ? - Cu niște prieteni.
- De ce-ai lăsat luminile aprinse ? - Mi-a fost frică.
- Nu-i prima dată când ești singură. - E târziu...
Dacă-i târziu, du-te și dormi...
Ce-ai făcut cu francezul ?
Cum ?
Hmm... Totul e bine. Acum dormi.
Nici măcar n-a țipat când i-a scos dintele.
Hei, ce faci acolo ? Dă-te jos sau te-arestez.
Hai ! Pleacă.
Spune-mi, știi unde stă Marta ?
Ce faci ? Ți-e frică de mine ?
Vreau doar să mănânc.
Te-am întrebat dacă știi unde stă Marta.
Nu știi ?
Și pe Cecchina, o față de vârsta ta, o știi ?
De ce nu-mi răspunzi ?
Mamă !
- Ce-i ? - Scuzați-mă, doamnă.
Știți unde stă Marta ?
- Și Cecchina ? - Da, Marta, prima ușă la stânga.
- Mersi. - Ce făceai acolo ? Închide ușa.
Tu ! Te-ai întors !
- N-am putut lua vaporul. - De ce ?
Păi... pentru că nu sunt un om ca ceilalți.
Mă caută.
- Și poate au dreptate. - Spune-mi ce-ai făcut.
Chiar vrei să știi ?
- Am omorât o femeie în Franța. - Nu...
- Da, mi-am omorât amantă. - Taci.
- Ce-i asta ? - Fiica mea ține o găină.
Nu ți-e frică de mine ?
Nu.
Nu mi-e frică.
Atunci ți-e milă.
Bietul Pierre.
De ce "bietul" ? Am omorât-o.
Avea 23 de ani. Eram chiar bătrân pentru ea.
A vrut să-ncerce c-un băiat mai tânăr și-am omorât-o.
Ești obosit. Trebuie să te odihnești.
Noaptea asta poți dormi aici.
Nu, trebuie să plec. Am nevoie de ajutorul tău.
Da, mâine.
- Nu vrei să m-ajuți ? - Nu vreau să pleci fără să te odihnești.
O să te-aresteze ușor. Mai întâi trebuie să dormi.
- Trebuie să fie-o cale de-a intra în port. - Da, o vom găsi, îți promit.
Hai, întinde-te.
Așa.
Nu ești bătrân, Pierre... Nici eu nu mai am 20.
- Ce-i ? - Nu-i nimeni, e găină.
Pleacă.
E găină Cecchinei.
Cecchina !
Scuzați-mă.
Ține... Ți-am găsit găină.
Ai grijă de ea, dacă n-o vrei în oală altcuiva.
Biata găină. Dar cum a reușit să coboare ?
Las-o. Vino, ai întârziat.
Dar trebuie să mă duc să văd.
Ieri am închis ușa de la pod. Poate-a intrat cineva.
Și cine să fi intrat ? Stai jos.
Poate că s-a deschis ușa singură.
Am spus întotdeauna că ești o găină extraordinară.
- La ce te uiți ? - La nimic.
Du-te, dragă. Fii cuminte și fii atentă.
Mă duc să fac cumpărături.
Fugi, e târziu. Fugi.
Cecchina, ce faci ? Vino cu mine, trebuie să-ți vorbesc.
Lasă-mă-n pace !
- Dă-mi drumul ! - Un momentt !
- Ce-aveți cu fata asta ? - E fiica mea.
Nu-i adevărat !
Să cheme cineva poliția !
Nu trebuie să dau explicații. E fiica mea.
Dă-mi drumul ! Dă-mi drumul !
- Cheamă un polițist, te rog ! - Da, cheamă un polițist...
N-am nimic de-ascuns. E fiica mea. Am dreptul.
Dați-mi voie ! Dați-mi voie !
- E fiica mea ! - E-o minciună. Vrea să mă răpească.
Bine, veniți amândoi cu mine.
Nu ! Pe-aici.
Mersi. Aveam nevoie de-un bărbierit.
Acum, pot pleca.
Câtă grabă !
- Dacă vaporul pleacă fără mine... - Vei fi acolo la timp.
Și-apoi ?
Apoi am să mă liniștesc.
Și nu te poți relaxa aici ?
Dacă vrei, poți rămâne aici.
Poți munci, poți trăi.
Dar nu ești singură.
Dacă vrei să-ți schimbi viața, trebuie să-ncepi de la-nceput.
Aici ar vii la fel. N-are rost să ai speranțe, Marta.
Ai fi bine ascuns în Genova.
- Cine-i ? - Poliția.
- Doamna Marta Manfredini ? - Da.
- V-așteaptă la comisariat. - Pe mine ? De ce ?
Soțul dv. a-ncercat să vă răpească fetița. O să vă spună comisarul. Bine, vin imediat.
- Ce-au vrut ? - E despre Cecchina.
- Cum ? - Tatăl ei a-ncercat s-o răpească.
Vin și eu, poate-i dau o lecție.
Așteaptă-mă aici.
Vă rog.
Sunteți Marta Manfredini, din Genova, care locuiește în fosta mănăstire ?
- Sunteți ? - Da.
- Omul ăsta e soțul dv. ? - Da.
- Fata e fiica voastră ? - Da.
Soțul dv. pretinde că l-ați abandonat, luând fata.
- E-adevărat ? - E-adevărat.
- De ce ? - Pentru c-aveam un bar minunat.
- Era o doamnă. - Fata a crescut...
N-am permis să trăiască într-un asemenea ambient.
Într-o zi a fost arestat și-am venit singură-n Italia, cu fiica mea.
Și-acum vra să mă-ntorc cu ea la Nișa. Vreau să revin la treaba mea.
Domnule comisar, am făcut aranjasmente ca să nu pot divorța.
Fata mi-a fost dată în grija mea.
Trebuie să am grijă de viitorul ei.
Cer ca fata să-mi fie înapoiată. E dreptul meu.
De ce ? Aveți vreo dovata o comportării imorale a acestei femei ?
Intrewbati-o, domnule comisar, ce-a căutat noaptea trecută c-un vagabond.
În timp ce fata era singură. Nimeni nu știe unde.
Otreapa ! Aproape m-ai omorât noaptea trecută !
- Soția mea are un amant. - Nu-i adevărat !
Nu vrea ca fata mea să stea cu ea. Nu vreau !
Nu v-agitați. Să chemăm fata.
Aduceți fata.
Hai aici, lângă mine.
- Cum te cheamă ? - Cecchina.
Cecchina, la ce oră s-a-ntors mama noaptea trecută ?
După muncă.La miezul nopții, că întotdeauna.
Copilă, spune-mi adevărul. Mama ta locuiește singură ?
- Cu mine. - Da, știm asta.
Dar are prieteni ? Cineva cu care se-ntâlnește ?
Nu. Mama mea nu-i prietenă cu nimeni.
Dar eu da. Îi știu pe toți.
Ăsta-i un interogatoriu ? Asta-i "Noua justiție italiană" ?
- Vă plăcea mai bine cea veche ? - Nu.
Nu. Trebuie să vă spun că am pașaport pentru mine și fiica mea.
Să te-ntorci la Nișa ?
Și suntti mulțumit, hmm ? Dă-ți-o ei, înainte de-a fi prea târziu.
Aveți dreptul să stați cu fiica dv până când trbunalul decide altceva.
Lăsați-o să plece pe mama și pe fiică. Dv. rămâneți aici. O să plecați în 15 minute
Mulțumesc, domnule. Vino, Cecchina.
- Am să plec și eu. - Imedia, e mai bine.
Când ieși de la școală, uită-te bine prin jur. Poate-o să-ncerce din nou.
- Ai înțeles ? - Da, mama.
- Mănânci acasă, cu Pierre ? - Pierre, cine-i Pierre ?
- Știu că-i acasă. - Și de unde știi ?
- L-am auzit vorbind noaptea trecută. - Dar dormeai.
Deci, te-ai prefăcut.
- Dac-a ascultat, e-ngrozitor. - O cunosc, n-o să spună o vorbă.
I-ar fi spus comisarului.
Fii liniștit, Pierre.
- Nu-mi fac griji pentru mine. - I-am vorbit despre asta.
O știu ca pe-o fată care nu are mari secrete.
Atunci, liniștește-te și tu.
Vezi ce departe era.Și se prefăcea că dormea.
Dacă nu s-a prefăcut
Cred că putem face o probă.
Vino. Stai în locul ei.
Era cu fața la perete. Nu te uită.
- Ai vorbit foarte tare. - Da, știu.
- Ești gata ? - Da.
Am omorât o femeie în Franța. Ai auzit ?
- Nu, n-am auzit. - Ești sigură ?
Da, sunt sigură.
Ei, e mai bine. Lasă-mă să stau în locul tău.
Du-te.
Gata ?
Vorbește.
Am omorât o femeie...
Ai dreptate, n-a auzit nimic.
- Spune-mi, Pierre... - Ce ?
Ai iubit-o pe femeia aia ?
Te implor să n-o mai pomenești. Nu se va termina niciodată.
Mă poți omorî și pe mine ?
De ce ? N-ai făcut nimic rău.
Dacă m-ai face să sufăr, ți-aș putea face rău.
Tu ? N-ai știi cum.
Laura ! Laura !
Ce-i ?
Ia-mi și mie. Banii sunt în coș.
Bine.
- Deci, mai vreau. - Hei... Așteaptă-ți rândul.
- Cecchina ! - Ce-i ?
E pentru francez și mama ta.
- Mincinoaso ! - Mamă !
Cecchina, oprește-te !
Du-te acasă ! Trebuie să vorbesc cu mama ta.
Și tu Laura, vino sus imediat.
- Ea a-nceput. - O să te bat... Du-te-acasa !
Și tu, ai grijă de mama ta.
Ta, mama ei a fost noaptea trecută c-un francez.
Se bucura de viață... "Doamnă".
Unde mănâncă doi, e și-al treilea.
Treci înăuntru până nu mă pierd cu firea !
Cecchina. Ce-i nou ? Cum ești ?
Sunt bine, domnule.Și dv. ?
Nu rău.
Spune-mi, mi-ai uitat numele ?
Pierre.
- De ce n-ai stat la școală ? - N-a mers nimeni.
- Cecchina. Cecchina. - Ce-i ?
- Rochia-i aici. - Cea albă ?
Da, pentru Cristina. E pe pat.
Doar ce-a sosit. O poți proba.
- Nu vă uitați la mine. - De ce ?
Ești atât de urâtă ?
Ieșiți !
- Ești o prostuță, Cechina ! - Las-o !
Ași să fii frumoasă.
Nu vreau să rămâneți. Asta-i casa mea.
Cine ți-a spus că-i casa ta ?
Tu-ai început, te rog să vorbest franceza în fața lui.
Nu, n-am să-i mai vorbesc niciodată.
Ce faceți aici ? Nici măcar nu mă pot dezbrăca...
În plus, nici măcar nu știm cine-i și de unde vine.
Taci. Nu te privesc astfel de lucruri.
Sau nu știi ce spun vecinii despre toată asta ?
S-auzim ! Ce spun ?
Vorbeam cu mama, nu cu dv.
- Îți interzic să vorbești astfel. - Vorbesc cum vreau. Nu el comandă aici
Liniștește-te, fato ! L-ai prefera pe tatăl tău ?
Ești mai rea decât el.
Bine... Totu-i din cauza mea.
Ce-am făcut ? Am lovit-o.
- Că tatăl ei. - Hai, nu plânge.
Hai...
- Nu plânge. - Nu. Trebuie să mă duc la muncă.
E târziu.
- Can you fix the meal ? - Da, nu-ți face griji.
Deschide. Nu fă pe proastă, eu sunt.
Deschide !
- Așa deci. - Ce vreți ?
Nimic. Să-ți vorbesc.
Deci ? Mă urăști, hmm ?
Ce-ți vrea să vă spun ? E problema mea.
Da, da... Te-nțeleg.
Nu vreau să vă văd lângă ea.
- Uite, găina ta. - N-o atingeți.
Mai bine n-o rine pe rochies.
Uită-te... Ce curăța...
- Am fost proastă că mi-am făcut griji pentru dv. -Dar ce-am făcut ?
Nimic. Cred că n-ați făcut nimic.
Ești destul de mare să-ți dai seama.
Iei, ați venit cu mine să mergeți la închisoare.
Cum așa, închisoare ?
Și azi, de ce v-ați răzgândit ?
Știi de ce vroiam să merg la închisoare ?
Hai, spune-mi.
Ieri, erați bucuros de asta.
Și-acum ?
Azi e diferit, fiindcă mama v-a făcut să vă răzgândiți.
Nu sunt așa de rău cu tine.
Știți mai bine decât mine. Dr vreau să plecați.
Am încercat, dar nu știu cum s-ajung în port.
Dac-ați putea, ați pleca ?
Poate, nu știu.
Dar nu-i bine să discutăm, n-o să mă lase să trec.
Pot să v-ajut să treceți.
Cum ?
Pe ușă ?
Oh, ce tot spui...
Nu erai prea sigură, hmm ?
- Unde vă e vaporul ? - Cine știe ?
Să ne uităm acolo.
- E-acela ? - Da.
- Atunci, adio. - Adio.
Ai întârziat azi, Cecchina. Cum ești ?
Termin aici și mergem acasă.
- Nu-i nicio grabă. - De ce ?
Pierre a plecat.
Ce-ai spus ?
Am spus că Pierre a plecat.
Cine ți-a spus ?
L-am văzut. L-am urmărit.
Așa c-am rămas doar noi două.
Ce-i, mama ?
Nimic.
Nu poți înțelege.
Mincinoaso. Nu-i adevărat.
E-adevărat. Eu nu mint niciodată.
- Cum a reușit să treacă de paznici ? - A trecut.
- Unde ? - A trecut...
- Era singur ? - Da...
Mamă !
Mamă.
Vino.
Scuzați-mă, domnule Carlo. Trebuie să plec. Pot ?
Bine... O să stea Giovanna. Du-te, du-te...
- Mă-ntorc în 15 minute. - Bine.
Mulțumesc. Vino.
Unde-ai fost ? I've beenTe-am așteptat toată noaptea. Grăbește-te.
Plecăm deseară. Vini când e vremea.
- Nu, nu plec. - Cum ?
Nu plec.
Poți trăi bine aici.
- Poate. - Ți-ai găsit o femeie, așa-i ?
Una și jumătate...
- Și valiza ta ? - Dă-mi-o.
Mă duc s-o aduc.
Ce s-a-ntâmplat ? Lăsați-l să plece.
Hei... Au arestat pe cineva.
Dar ce-a făcut ?
- Ce-a făcut ? - A omorât o femeie.
Deci, dacă-l prinzi poți primi recompensa.
Îl caută poliția franceză. Asta-i buletinul lui.
Era premolarul din stânga. O carie foarte avansată.
- Și nu v-a spus nimic ? - Acum îmi amintesc.
Mi-a spus despre-o crimă. Am uitat.
Mi-a spus: "În seara asta dorm în închisoare".
- Și nu v-a atras atenția ? - Nu, nu mi-a spus de ce...
De altfel, nu era treaba mea. Poate-i în închisoare.
- Și nu v-a mai spus și altceva ? - Nu... Oh, da, mi-a spus că-i foame.
Dar mi s-a părut ciudat, pentru că...
- Ce oră era ? - În jur de șapte.
Dacă-i era foame, trebuie să fi mâncat. O să căutăm în restaurantele din apropiere.
Ohmu, nu i-ar fi acceptat bancotele false.
Hmm... Nu mi s-a părut prea prost.
- Unde-i patronul ? - În bucătărie.
Domnule Fausto ! Sunteți căutat.
- Bună seara. Îl știți pe omul ăsta ? - Nu, de ce ?
- A cinat aici seara trecută ? - Nu cred. Să vedem. Anna !
Ieri am servit 60 de mese.
Omul ăsta a mâncat la noi ieri seară ?
- Seamănă cu domnul Parondi. - Nu, e francez.
- Nu-mi amintesc. - Ar fi trebuit să aibă bani falși.
- Aș fi știut, după lovitura de ieri. - Ce lovitură ?
- Cineva mi-aș dat o bancnotă falsă. - Dați-mi să văd.
- Ei... - Cs-ati făcut cu bancnota aia ?
- Am pierdut-o. - Hai, nu-mi spune asta.
Bună seara.
Ține.
- Ce-i ? - Credeam că ești la vapor.
Ai fosr la vapor și te-ai întors...
Știam că n-o să stai, dar nu-mi venea să cred.
Cecchina mi-a spus c-ai plecat. Te-a urmărit.
M-a urmărit ? Oh, ei, asta-i...
- E-adevărat ? Spune. - Știți mai bine.
Cum să sriu mai bine ? Am fost să-mi iau valiză și m-am întors.
Cum te-ai înșelat.
Nu mai contează.
- Unde te duci ? - La Maria.
- Unde ? - Acasă la Maria.
Du-te.
La ce te uiți ?
- Ai multe lucruri frumoase, Pierre. - Hmm... Frumoase...
Întotdeauna am bănuit că ai haine mai bune.
E-o vreme de când n-am mai atins asemenea lucruri.
Și eu eram așa, știi ?
Dar n-am regretat.
Ce aparat de râs drăguț. Când mă gândesc la cel pe care ți l-sm dat eu...
Și-acela era bun.
Uite, și ăștia erau în valiză.
- Câți sunt ? - Să-i numărăm în timp ce-i cheltuim.
- N-ar trebui să-i cheltuiești. - De ce ?
O să poți să te întreții până-ți cauți de lucru. Îți poate lua o vreme.
- În plus, îmi datorezi 2.000 de lire. - Poftim, sunt ai tăi.
Nu, nu... Cele 2.000 de lire de la șef. Banii ăia falși, ți-amintești ?
Oh, cele 2.000 de lire. Le va primi.
- Bine. Mergem ? - Unde ?
- Să facem o plimbare. - O plimbare ?
- Hmm... Îl prefer pe celălalt. - Crezi ?
- Nu știu. - Dar dacă-ți place asta, îl poți lua.
- Ai văzut prețul ? E-o nebunie. - Nu contează prețul.
- Doamna prefera asta. - Nu vreau.
- Celălalt ? - Ca să merg la serviciu ?
- Azi n-ar trebui să mergi la serviciu. - Nu se poate, Pierre.
Îi poți suna ?
- Da, pot. - V-ați hotărât, doamnă ?
E-un pic strâmt, dar să-l lăsăm pe asta.
- Să vi-l împachetez, doamnă ? - Nu, nu... Fără pachete.
- Vin mâine să-l iau. - Cum doriți.
Așa. Acum o să-ți cumpăr o poșetă.
- Fata aia nu-nceta să te privească. - Oh, da... Dar nu mi s-ar fi potrivit.
- Dealtfel, nimeni nu se uită la mine. - Eu mă uit la tine.
Atunci uită-te.
Hai, ajută-mă cu banii ăștia.
- Bună seara, doamnă. Mulțumesc. - Bună seara.
Să nu uiți să-i suni.
- Doamnă ? - Vin imediat.
- Noi n-am fost serviți. - Vin imediat.
- Așteptăm de 2 ore. Grăbiți-vă - Da, mă grăbesc.
Și ești tot aici. Nu vedeți că sunt multe de făcut ?
- N-auzi telefonul ? - Mă-ntorc. Scuzați-mă.
Alo. Oh, tu ești ? Uite... Hmm ?
Da, da, bine, da, noapte bună.
Ea era, nu-i așa ?
Cine ? Marta ? N-o să mai vină aici.
Ajunge ! Nu te cred. Ce-a spus ?
Dar nu era ea.
Ieri seară a ieșit cu francezul.
Coincidență, azi nu vine.
Dar telefonul ? Nu spune adevărul. Unde locuiește ?
Nu-i treaba mea.
Dacă plecați, am s-o găsesc, vine aici.
Bine, dacă vine, spune-i că mă găsește aici.
- Destul. Dă-mi adresas. - Vinul ăsta...
Un moment.
Veniți aici.
- Nu contează, luăm un taxi. - Nu, asta ne lasă exact la restaurant.
Și taxiul...
- Vezi, e loc destul. - E-un pic aglomerat.
Înaintați. E-un loc acolo.
Dă-mi bilete. Un moment !
Un moment, un moment.
Nu suntem la bordel, domnilor !
Nu, mersi.
Pierre !
Hai !
Spune-mi când e momentul.
- Ce ai ? - Nimic.
- E neplăcut să stai așa. - Ar fi trebuit să luăm un taxi.
Ahn ?
Nu-mi place să te văd cum îți cheltuiești toți banii așa de repede.
Mereu fac așa... Banii...
Nu te gândești la viitor. E ciudat. De parc-ai abandona.
Viitorul... Fiecare are unul. Al meu e marcat.
SAcuzati-mă, domnilor, să vă văd biletele.
Vezi ? Chiar și meseria asta are viitor.
Toc, toc.
Mulțumesc.
Văd că nu te gândești la viață.
Nu prea des.
Dacă nu te iubești pe tine, cum ai putea să ai grijă de-o femeie ?
Inteligent ! Te-ai gândit mult să spui asta.
Aearti puțin deranjat pentru că te iubesc.
Nu. Încetează. Glumeam.
Pardon.
- Mi-e rău. - Spune-mi, Pierre...
Te-ai gândit să mă vezi fericită ?
Crezi că ești fericită.
- Actele ! Hei, actele. - Locuiesc aici.
- Vin de la lucru. - Bine.
- Buletinul, dar lipsește fotografia. - Bine, pleacă.
- Ce se-ntâmplă ? - O să afli mai târziu.
Atunci ?
Dacă primește pe cineva, treaba ei. Eu n-am văzut nimic.
Nici față nu știe, normal.
Nu, nici față.
Nu, n-am văzut nimic.
Bine, faceți pe proștii. Dar gândiți-vă că-i un om periculos...
Și e căutat din poliția din toată lumea.
Ce faci ? Du-te și dormi.
- Pe cine caută ? Pe francez ? - Nu-i treaba ta. Noapte bună.
Hai, dă-mi pisica.
Și tu, dormi. Hai.
De ce nu te duci la culcare ?
- Sunt două intrări și câteva străzi. - Poate că putem face ceva.
Dar cum s-o facem ? Sunt polițiști peste tot.
- Uite, iată-i. - Dac-aș putea...
- Dar nu știi unde sunt. - Am o idde, poate că scapă.
Laura ! Du-te la culcare.
- Cecchina, poți dormi aici. - Nu, mai bine aștept acasă.
- Cim dorești. - Nu-i adevărat !
Vrea să se ducă prin ruine...
Fii atentă, Cecchina, du-te direct acasă, e mai bine așa.
Când mă gândesc c-alt bărbat m-ar fi putut face fericită
Mă bucur că nu s-a-ntâmplat așa.
N-am pierdut nimic. Acum sunt împlinită, împlinită că te am pe tine.
Spune-mi, nu-ți pasă ?
E trist că-ți irosești fericirea c-un pierzător ca mine.
- Pierzător ? - Nu chiar, un om fără viitor.
Pentru că n-am viitor, știi ?
Da, știu. Știi ce mi-a spus patronul ?
- Ce ? Că vrea 2.000 de lire. - Nu.
C-am face o preche bună. Oh, da. Și patronul are întotdeauna dreptate.
Eu n-arăt bine, dar tu ești și asta face cuplul.
Sigur ! Într-un cuplu, femeia trebuie întotdeauna să fie mai frumoasă.
Dar trebuie să facă bine și celelalte lucruri.
Va face orice vrei tu.
Va trebui să-i explici multe lucruri, pentru că nu știe de-ajuns.
N-a mai iubit pe-altcineva, așa că nu știe.
- Știi ce-o să descoperi ? - Nu.
- Că n-o să poți să mă părăsești. - Oh, da ?
Da, da. E rău pentru tine. E vina ta, n-ar fi trebuit să vii aici.
Chiar dacă vrei să pleci, nu te pot lăsa.
Am să-ți apuc piciorul, o să te urmăresc peste tot.
Trenul !
Și ? Nu vreau să plec nicăieri.
- Știu că vrei să pleci. - Nu, nu.
Încearcă să vezi dacă poți.
ATENȚIE PIERRE.
- Dans, la ora asta ? - Ai să te distrezi.
Vrei să intrăm ?
- Uită-te la ei ce se disreaza. - Dar e distracție.
- Chiar și ăla care dansează ca un urs. - Nu-i urs, e doar gras.
Eu nu sunt obsnuit s-o fac. Nu pot.
- Imcearca, Pierre. - Mu, mersi.
- Vrei ceva de băut ? - Nu, mersi.
Câteodată mă-ntreb dacă mă judeci.
Cum aș putea ? Știi foarte bine. Te plac.
- Poți să mă uiți ? - Da, sunt multe feluri de-a uita.
Ca să te scuzi.
Aș vrea să te fac să uiți de toate îngrijorările.
- Mai crezi în miracole. - Totu-i posibil când ești îndrăgostit.
- O să ai destul curaj ? - Da.
- O să ai nevoie. Va fi greu. - Știu.
I, i doresc să pot închide ochii și să văd viitorul.
Poți să-l vezi șo cu ochii deschiși, Pierre.
Știu.
Ei, asta-i. Trebuie să ne-ntoarcem.
Da.
Trebuie, e deja dimineața.
Ești bine ?
- Sunt doar obosită. - Chiar ?
Oh, da...
Acum e mai bine.
Uite.
Dar ce face ?
Ne urmărește.
- Vezi, ți-e frică de ră. - Mie ? Frică ?
- Ar trebui s-analizezi și asta. - Da, și tu.
Vino. Nu vreau să te vadă.
Iată-i.
Actele !
- Cum ? Ce vrea ? - Actele !
- Mi-au fost furate. - Le-m găsit.
Sunt ale tale ?
Tu ești ?
- Nu, nu. - Lasă-i, Marta. E mai bine pentru tine.
- N-am fi reușit. - Pierre !
Pierre ! Pierre !
SFÂRȘIT.
SUBTITRAREA-DACIAN.